Traducerea și adaptarea: Kprice
Bună, sunt Aron. Lasă un mesaj.
Bună, Aron, sunt Sonja... din nou.
Știu că vei fi plecat în acest weekend,
dar gândește-te ce o să jucăm.
Te rog, chiar trebuie să ne hotărâm. Trebuie să exersăm.
Promit că va fi distractiv.
Și sun-o pe mama, te rog. Își face griji.
Deja știi asta. Pe mai târziu. Pa.
E vineri seara!
25 aprilie 2003.
Tocmai am intrat pe teritoriul Canioanelor.
Suntem doar eu, muzica și noaptea.
Îmi place!
SÂMBĂTĂ
Canionul Blue John Canyon
În ghid scrie că mai sunt 4 ore și jumătate până la Big Dropper.
Vreau să reduc durata cu 45 de minute.
Gred că am greșit traseul.
Dacă o luăm pe aici...
- Și voi mergeți la Blue John? - Nu, noi ne îndreptăm spre Dome.
- Dar cred că ne-am rătăcit. - Ea s-a rătăcit.
Stați așa.
Ia să vedem.
- Sunteți... aici. - Suntem?
Știam asta.
Iar Dome-ul este acolo.
Vă pot duce acolo dacă vreți.
Scuze, par asasinul din Vineri 13.
Sunt psihopat numai în weekend-uri. Azi e sâmbătă.
Asta nu mi-o pot scoate.
- Aron. - Kristi.
Permite-mi să ți-o prezint pe prietena mea, Megan.
- Mă bucur să te cunosc. - Este o onoare.
Ce spuneți? Voi v-ați rătăcit, eu sunt ghid.
- De ce nu? - Sigur.
Pe aici.
Ai pedalat de la Potcoavă? Sunt vreo 32 km?
27 pe odometer.
Credeam că sunt 27.6.
27.8 de fapt.
Ești genul acela...
- Nu sunt genul acela. - Petreci mult timp pe aici?
E ca o a doua casă.
Vedeți? Trecătoarea e acolo.
- Chiar n-o observasem. - Mă bucur că te-am întâlnit.
- Ce șanse aveam, aflându-ne aici? - Exact.
Sunteți în singurul loc din America în care e garantat
că n-aveți cum să întâlniți un ciudat,
și ce se întâmplă?
În regulă. În ghid scrie...
că ruta trece pe aici, dar știu un alt mod.
Un mod super!
Vă garantez distracție maximă, fără să renunțați la haine.
Deși ar fi mai bine fără haine.
- Va trebui să ne cățărăm un pic. - Ne cățărăm!
- Și să ne strecurăm puțin. - Ne strecurăm.
Deci ne-ai adus până aici, ca apoi să ne spui că nu ești ghid.
Păi nu, sunt inginer.
Dar asta e ce-mi doresc să fac cu adevărat.
Minunat. Eu mereu mi-am dorit să fiu fotomodel, dar...
nu prea cred c-o să meargă.
- Isuse, dacă chestiile astea se mișcă? - Sunt aici de milioane de ani.
Nu se vor mișca.
- Bineînțeles că se vor mișca. - Poftim?
Totul se mișcă mereu. Să sperăm că nu și azi.
Grozav.
Țineți minte că totul va fi bine.
Doamne!
Aron, ești teafăr?
Îl auzi? N-are nimic.
E un prostănac. Ești un prostănac!
Haideți! Trebuie să veniți aici!
- Credeți-mă. - Să te credem? Te omor, Aron Ralston.
Hai, te rog, îți place.
Frumos salt!
- Megan, tu pierzi! - Este incredibil!
- La naiba. - Sari, Megan.
- Ești teafără? - Frumos salt.
- Trebuie s-o mai facem o dată. - Iar?
- Camera de filmat. - Camera!
Deci, Blue John,
a fost numit așa după numele bucătarului lui Butch Cassidy.
De la Butch Cassidy și Sundance Kid.
Veneau să se ascundă în aceste canioane, cred,
dar și să alerge caii sălbatici încoace pentru a-i prinde în capătul canionului.
Așa prindeau ei caii.
- Mai scoatem o poză înainte să plec? - Da.
Gata?
Unu, doi, trei...
- Ne vom mai revedea vreodată? - Depinde... Îți place să petreci?
Dacă petrec? Da, uneori.
Dăm mâine o petrecere, poate vrei să vii.
- Da, ar trebui să vii la o bere. - Bine. Unde anume?
La 32 km distanță, aproape de Green River, în spatele vechiului motel.
Va fi și un Scooby-Doo gonflabil uriaș. N-ai cum să nu-l vezi.
- Mă bucur că v-am cunoscut. - Pa.
Scooby-Doo.
Super!
Chiar crezi c-o să vină?
Nu cred că facem parte din planurile lui.
Ți-a plăcut.
127 ORE
Ce nebunie!
Mută stânca asta nenorocită!
Te rog.
Kristi! Megan!
Gândește.
La naiba.
Super.
S-a tocit lama.
DUMINICĂ
Uite cât de mare este! Cum naiba a ajuns aici?
Salut, amice.
Încetișor...
Este ora 15:05.
Duminică, 27 aprilie 2003.
Au trecut 24 de ore
de când sunt blocat în Canionul Blue John,
chiar înainte de răscrucea cu Big Drop.
Numele meu este Aron Ralston. Părinții mei sunt
Donna și Larry Ralston din Englewood, Colorado.
Oricine găsește asta, poate păstra camera de filmat,
dar este rugat să ia legătura cu părinții mei, să le dea caseta.
Aș aprecia asta.
Coboram din Canionul Blue John ieri,
când această rocă de calcar a alunecat
și s-a rostogolit peste brațul meu.
Acum este prins acolo.
Mâna s-a învinețit.
Nu are circulație de 24 de ore.
Cred că am pierdut-o.
Nu prea mai am mâncare.
Aici am vreo 300-400 ml.
Și gata apa.
Am cam dat de belea aici.
E cineva?
Vă rog! E cineva aici jos!
Ajutor! Sunt în Canion!
Vă rog! Ajutor!
Aici jos! Ajutor!
Nu te pierde.
Aron...
Nu te pierde.
Nu-i rău.
Cina.
Mâine dăm o petrecere, poate vrei să vii.
- Da, vino să bem o bere. - Va fi un Scooby-Doo gonflabil uriaș.
Scooby-Doo.
Doze reci.
Pahar de plastic.
Mulțumesc.
Pot să iau o bere?
Nu mă deranjează să iau.
Bună, sunt Aron. Lasă un mesaj.
Aron, sunt mama.
Speram să te găsesc.
Ești acolo? Alo?
Bine. Nu-i urgent.
Doug este la New York. Va fi un weekend liniștit.
Sună-mă, da?
Te iubesc.
- Unde pleci? - Nu știu încă.
- Chiar acolo, Brian. - Poate în Utah, poate în altă parte.
- Să-ți meargă bine. - Mereu îmi merge.
Să începem.
LUNI
Mă sperii dacă mă uit la mine.
Îmi pare rău. Sper că-i bine așa.
E luni.
Am avut ghinion toată ziua. Am încercat să montez un scripete
toată dimineața, dar n-a funcționat.
A meritat încercarea, dar e prea mare fricțiunea.
E coardă de cățărat, deci e prea elastică.
Mi-ar prinde bine 20 m de frânghie statică,
de 9.8 mm.
Trei sau patru scripeți, clenciuri, agățători, o bormașină,
o centură,
și opt băieți solizi care să tragă.
Atât ar fi de ajuns.
Au mai rămas 150 ml de apă.
Ar trebui să mă țină în viață până mâine noapte.
Dacă am noroc. Am urinat de două ori.
Aproape am făcut pe mine.
Corpul meu se manifestă foarte ciudat.
A doua oară am făcut în ploscă.
Miroase foarte urât.
Dar sigur se va decanta.
Trebuie să fie rece, ca un Sauvignon Blanc.
Nu mai am ciocolată.
Asta îmi va dezamăgi insectele prietene.
Vor trebui să aștepte.
Să vedem... Ce altceva v-aș mai putea spune?
E un corb care vine în fiecare dimineață.
Ceasul indica ora 08:17.
O să vi-l filmez mâine dimineață.
În fiecare dimineață, la ora 09:30, am 15 minute de soare.
E foarte plăcut.
Am mai ciobit stânca,
mai mult ca să mă încălzesc.
Încep să cred că mâna mea susține stânca.
Deci dacă mai cioplesc un pic, de fapt se așează mai bine.
Am găsit un garou grozav.
N-a fost prea folositor.
Ascultați-mă! Nu cumpărați unelte fabricate în China.
Am încercat să-mi găsesc briceagul elvețian.
Se dădea gratuit, cu lanterna, dar și lanterna a fost o porcărie.
Îl țineam în camion, pentru urgențe.
Nu dau vina pe tine, mamă.
A fost o chestie de duzină perfectă.
N-aveai de unde să știi că voi avea o asemenea problemă.
Dacă vizionăm și mai târziu, camera de filmat va trebui pornită?
Va trebui să ne lași camera dacă vrei să vedem ceva filmat de tine.
Bravo, puiule.
- E foarte frumos. - O filmează chiar acum.
Le vom putea arăta mai târziu, nu?
Pleacă.
Nu putem vedea acolo.
Bravo!
Așa, sor'mea!
- Mai cânt? - Da, scumpo, cântă în continuare.
Te iubesc.
Deci...
Cum intru?
Care este...
combinația?
Dacă ți-aș spune,
ar trebui să te ucid.
M-ai ucis deja.
Combinația? Cred că o am.
Cine-i acolo?
Te rog.
Te rog!
MARȚI
Bună dimineața tuturor! Ne vorbește Steve.
Este emisiunea de dimineață cu Rayan Stevenson...
Bună dimineața!
Bună dimineața tuturor. Este ora 7:00, aici, în Țara Canioanelor, USA.
În această dimineață, pe stâncă, avem un invitat special:
supereroul american autoproclamat,
Aron Ralston. Aplauze pentru Aron!
Este o adevărată plăcere să mă aflu aici. Vă mulțumesc. Mulțumesc.
Pot să-mi salut părinții?
Mama și tata! Nu trebuie să-i uiți pe mama și pe tata, așa-i, Aron?
Da, așa este.
Bună, mamă. Îmi pare foarte rău că n-am răspuns la telefon aseară.
Dacă răspundeam, îți spuneam unde mă duc
și probabil nu m-aș mai fi aflat aici. Asta-i sigur.
Însă așa cum spun mereu,
egoismul tău exacerbat este câștigul nostru.
Mulțumim, Aron. Mai vrei să saluți pe cineva?
- Pe Brian, de la serviciu. - Bună, Aron!
Bună. Probabil n-o să reușesc să ajung azi.
Auzi ce spune! Stați așa.
Avem o întrebare din partea unul alt Aron
din Canionul Ratatului, Utah.
- Aron întreabă. - Am dreptate să cred că,
chiar dacă Brian de la serviciu anunță poliția,
vor amâna cu 24 de ore înainte de a completa un raport
pentru o persoană dispărută?
Asta înseamnă că n-o să fii dat dispărut în mod oficial
până miercuri la prânz, cel mai devreme.
Ai perfectă dreptate, Aron.
Asta înseamnă că probabil voi fi deja mort atunci.
Aron din Canionul Ratatului, Utah.
- De unde știi atât de multe? - O să vă spun.
Am făcut voluntariat pentru serviciul de salvare.
Sunt un fel de mare erou.
Pot face orice pe cont propriu.
Văd.
Este adevărat că în ciuda faptului,
sau tocmai datorită faptului că ești un mare erou,
n-ai spus nimănui unde pleci?
Da, este perfect adevărat.
- Nimănui? - Nimănui.
Mamă, tată...
Vreau să folosesc acest timp pentru a vă spune
că momentele petrecute împreună au fost grozave,
și că nu v-am apreciat în sufletul meu așa cum știu că aș fi putut.
Mamă, te iubesc,
și îmi doresc să-ți fi răspuns la toate apeluile telefonice.
Dintotdeauna.
Vă iubesc.
Voi fi mereu cu voi.
MIERCURI
Nu e sirop.
E ca o ploscă de urină.
Voi sări din nou!
Cu hainele pe tine!
- Spune-i. - Suntem foarte îngrijorate pentru tine.
Ne îngrijorează alegerile tale muzicale.
- Dacă mai cânți "peștii sunt bestiali"... - N-o să-ți faci niciodată o iubită.
- E posibil, dar mă-ndoiesc. - Ești cât de cât isteț.
Din când în când.
Bomba asta e pentru tine.
Voi testa teoria ta despre cum e mai bine...
cu sau fără haine.
Nu.
Te rog, nu.
- Nu. - Ralston, fii tare!
Nici măcar nu mă vrei aici, nu?
O să plec, Aron.
Asta vrei?
Asta vrei, nu?
Întoarce-te.
Vei rămâne singur, Aron.
46, 47, 48, 49...
50! Cine nu-i gata, îl iau cu lopata!
Rezist.
Timpul trece foarte lent.
Inima îmi bate foarte repede. O simt ca și cum
ar bate de trei ori mai repede decât ar trebui.
E frig. Foarte frig.
Blue John.
Te iubesc.
Rana, m-am gândit la tine.
Știu cum sunt. Am încercat să fac totul. Orice...
- Am încercat. - Aron, unde ești?
Ce faceți aici? Andy.
Tom. Salut, băieți. Ce se întâmplă?
Parcă ați fi banda Hole in the Wall.
Nătărăilor.
Te-am găsit, Aron.
Surioară, îmi pare rău că n-o să vin la nunta ta.
Știu că ți-am promis că o să cânt.
Că o să cântăm împreună.
Îmi pare rău. Știu că va fi o nuntă frumoasă.
8:15, și niciun corb. 8:20...
Corbul meu n-a venit.
Mă gândeam...
Totul...
- devine un întreg. - Vei rămâne singur, Aron.
- Să-ți meargă bine! - Mereu îmi merge.
- La revedere! - Eu sunt.
Aron, sunt mama.
- Speram să te găsesc. - Eu am ales asta.
Doug este la New York. Va fi un weekend liniștit.
- Eu am ales toate astea. - Sună-mă, da?
Stânca asta...
Stânca asta m-a așteptat toată viața.
Detest stânca asta!
Toată viața ei. Încă de când era un fragment de meteorit,
- cu un milion de ani în urmă. - Cum naiba a ajuns aici?
Acolo, în spațiu... aștepta...
să vină aici.
Exact aici.
Am mers spre ea toată viața, din clipa în care m-am născut.
Fiecare răsuflare, fiecare faptă,
m-au condus spre această crăpătură din scoarță.
Haide...
Nu leșina.
Mulțumesc.
Încetișor.
Haide.
Ajutați-mă!
Am nevoie de ajutor!
Am nevoie de apă. M-a blocat un pietroi.
Un pic de apă, vă rog. Mi-am tăiat brațul.
Vă rog, un pic de apă.
Mulțumesc.
- Aveți telefon? - Da, dar nu este semnal.
- Ar trebui să te odihnești. - Nu.
E mai bine să merg.
Mergeți voi. Fugiți înainte.
Premoniția lui Aron s-a adeverit.
A cunoscut-o pe soția lui, Jessica, trei ani mai târziu.
Fiul lor, Leo, s-a născut în februarie 2010.
Aron a continuat să se cațăre și să facă drumeții prin canioane.
Acum lasă mereu un bilet să spună unde pleacă.
Traducerea și adaptarea: Kprice